USAs luftvåpen og marine...
satt i gang en rekke angrep mot terroristmål-
Pan Am 103 kræsjet i byen Lockerbie.
Han godkjente terrorhandlinger i Afrika, Europa og Midtøsten.
Dette kan ikke vedvare, denne aggresjonen mot Kuwait.
... hans ubøyelige bruk av terror.
Vi gjør ingen unntak-
U.S.S. Cole ble angrepet under fylling-
Dette var en terrorhandling.
Det var foraktelig og feigt.
Den neste låta, er en god gammel slager.
... til noe stopper ham.
Jeg bare forsikrer meg om at vi ikke blir truffet igjen.
Et fly kræsjet inn i World Trade Center.
... tusenvis av mennesker løper-
Vi må, og vi skal, opprettholde motet hjemme og ute.
Hva i helvete gjør du?
Faen. Jeg gikk glipp av noe en gang før.
Jeg vil ikke- Jeg kan ikke la det skje igjen.
Det er 10 år siden. Alle mistet noe den dagen.
Alle er ikke meg.
Ikke i denne posisjonen.
Tidligere på Homeland.
16.42 traff og ødela en dronerakett deler av et bygningskompleks...
i fjellene i nordre Irak.
Bildene som kringkastes...
av likene til 83 døde skolebarn angivelig drept i angrepet...
tror vi er falske...
og laget for propagandaformål.
Og de kaller oss terrorister.
Visepresidenten, som ga ordren om droneangrepet-
vil ønske å bruke deg.
Kom deg så nær ham som mulig.
Representant Richard Johnson- betyr det noe for deg?
Jeg ser på nyhetene.
Hva tror du om å stille til valg for plassen hans ved neste valg?
Jeg er interessert.
Politisk kandidat. Hva snakker du om?
Jeg gjør det ikke hvis det er sjanse for at pressen kan finne ut om oss.
Al-Zahrani driver en terroristcelle i den saudiarabiske ambassaden.
Han og Tom Walker planlegger et angrep på USA.
Hvem er dere? Er dere fra CIA?
Hva var signalet om et møte med Walker?
Jeg satte mitt barns tegning av et rødt hjerte i stuevinduet.
Nå skal du gå hjem.
Sett den tegningen i vinduet i kveld.
Så jeg er lokkemat?
Det kan være Walker. Vanskelig å si.
Jeg ser ikke ansiktet hans. Jeg må ha visuell bekreftelse.
Han nærmer seg al-Zahrani.
Hva er i den jævla dokumentmappa?
Kom dere vekk, alle sammen!
Presidenten er en travel mann. Han vil bruke helikopteret.
Ikke så lenge etterretning indikerer helikopteret hans.
Han har blitt informert. Han er ikke redd.
- Si at han burde være det. - Jeg gjorde det.
Og?
Han er lederen for den frie verden.
Han liker ikke å se ut som en impotent idiot...
for det er det Walker for oss alle til å se ut som.
Si at han ser andre dummere ut om helikopteret sprenger.
- Hva har vi? - Seksten byråer.
- Du tuller. - Nei.
Seksten byråer visste om vår operasjon for å ta Walker.
Og det er bare på etterretningssiden.
- Hvordan finner jeg lekkasjen? - Begynne med dine nærmeste.
Faen ta.
- Sir. - Ja?
Visepresidenten vil se deg.
- Er han her? - Nei, sir.
Protokollen krever at han er i sikkerhet...
så lenge presidenten er i fare.
- Han er i bunkersen sin. - Hvor er Carrie?
På sykehuset. Hun blir skrevet ut om noen timer.
Bra. Si at vi trenger henne her.
Ja, sir.
S YKEHUS
Grønn. Nei, grønn. Det var det jeg sa.
Hva som er problemet?
Jeg trenger en grønn penn.
Men vi har bare blå.
Grønn er viktig. Grønn er nødvendig.
Det fungerer ikke uten grønn, det er ikke mye å be om.
Saul. Takk Gud. Den grønne pennen min har tørket ut.
Jeg har spurt om en ny seks ganger, men det er ingen forståelse.
De tilbyr meg blå, eller svart. Er det så vanskelig med grønn?
Er grønn en flyktig farge? Mitt kongedømme for en grønn penn!
- Er hun din? - Ja.
Hun burde gå på rommet sitt.
Legen kommer snart.
Jeg er laserfokusert på grønn, men det er mer.
Det er mange, mange flere.
Greia er at Abu Nazir har metoder og system og prioriteringer.
En enkelt snikskytter? Nei. Abu Nazir gjør ikke slikt.
Han har aldri og vil aldri gjøre det. Han tenker stort. Han eksploderer.
Han dreper i massevis. Det vet vi.
Ro deg ned.
Fakta er fakta...
og vi har bare en uke, eller mindre, til å finne hans egentlige mål.
Ikke dette ene skuddet på presidenten, det er enkelt som detektivromaner.
Det er faktisk teorien.
Det er galt. Det er ufullstendig.
Walker er ikke viktig.
Han er bare en del, en bit, en uviktig brikke.
Det er et større, mer skadelig, Abu Nazir-verdig plot der ute.
Vi må kode det, kollidere det, kræsje det, kontrollere det.
Legg deg ned, Carrie.
Legen kommer.
Men det viktige nå, er den grønne pennen.
Tusen takk.
Hvorfor Gettysburg?
Du vet hvorfor. Han vil ha tid med familien.
Men må det være i Pennsylvania? Kan vi ikke være her?
Kan du vennligst bare hjelpe til?
Jeg har planer med Xander i kveld. Han har kjøpt billetter allerede.
Det er sikkert ham. Han sa han skulle komme.
Pappa, jeg åpner.
Hei, sersjant B.
Hallo.
Er det sant at du stiller til valg?
- Ja. - Kult.
Er du 18? Ingen forbrytelser?
- Nei, ikke ennå. - Ålreit.
- Hvordan går det? - Bra.
Hei, fru B.
Du fortalte visst ikke Xander at vi blir borte et par dager.
- Er det et par dager nå? - Bare en natt.
Fortell dem om billettene du har kjøpt allerede.
- Hvilke billetter? - Dana, du blir med.
- Jeg kan bli her. - Nei, det kan du ikke.
- Jeg kan være her med henne. - Du tuller, ikke sant?
Vi har snakket om dette allerede.
Etter mandag, tar valgkampanjen over.
Da får vi ikke se faren deres på flere dager om gangen.
Han vil bare ha en siste helg sammen med alle sammen.
Det er ikke for mye å be om.
Ok, jeg gir opp. Jeg blir med.
Jeg blir med.
Hei. Dr. Jeremy.
- Hvor er dr. Steiner? - Han er ikke her i dag.
Er du legen?
- Jeg har ventet i en halvtime. - Jeg beklager.
Dette er litt av en situasjon her.
Jeg vet det. Jeg snakket med Carrie tidligere.
Da kan du kanskje forklare hva som foregår?
- De fysiske skadene er leget. - Jeg visste det allerede.
Jeg mener...
oppførselen.
Jeg må snakke med Carrie privat.
Jeg vil gjerne være der. Hun vil tillate det.
- Saul, der er du. - Hvordan har du det, Carrie?
- Skal vi dra? - Dra?
På jobb. Vi må suse av gårde. Vi må komme oss til Langley.
De må forstå, Saul.
Nazirs bevegelser i det grønne, etter ubrukt gul...
men alltid mot det lilla...
er metodisk, meningsfylt...
drivende og enorm.
Du skal få litt mer Ativan for å roe deg.
Jeg trenger ikke å roe meg.
Si det til ham!
Saul, fortell ham det.
Carrie, du er ikke lik deg selv.
Så klart jeg er det.
Nei.
Jeg klarer ikke følge med. Du snakker veldig fort.
Tankene dine går i kluss.
Alle disse ideene.
Jeg forstår det ikke.
Har du en lege vi kan ringe?
Søsteren min.
Er det nødvendig?
Klag til mamma. Det var hun som ga meg det.
Seriøst? Forsiktig. Jeg kjører.
Dra meg med til Gettysburg, så får du dette.
Ok. Her er det.
"Fjers og syv år siden...
brakte forfedrene fram på dette kontinentet en ny nasjon...
skapt i frihet og dedikert til forslaget...
om at alle menn er skapt like".
- Hva er "fjers"? - Fire ganger 20.
Lincoln mener 87 år siden.
Han snakker om den amerikanske revolusjonen i 1776.
Hvorfor sa han ikke bare det?
Det ser du når vi kommer dit.
- Hvor langt unna er vi nå? - Tress mil.
- Hei, kom igjen! - Fy faen!
Dana. Seriøst?
Jeg beklager.
Jeg hadde bare ikke sett av pappas arr nesten er borte.
Man kan nesten ikke se dem lenger.
Hun kommer, ikke sant? Sa hun ikke at hun var på vei?
Maggie kommer. Hun kan stoles på. Man kan alltid stole på henne.
Kjører hun spesielt sakte?
Dette er rødt og blått. Det er ikke rødt eller blått.
- Kanskje hun ble stoppet. - Faen.
Sovende hunder her. Sovende hunder der.
Hele boksen er egentlig hunder.
Hun kan ordne opp, ikke sant? Hun sa hun tok med medisinen.
Spørsmålet er hva som vekker dem?
Er det en hviskende stemme, et kræsj, indre smerte?
Hva med et glass vann?
- Hei. - Hei. Er hun manisk?
Jeg vet ikke. Hva tror du?
- Hei, Carrie. - Hei, Maggie.
Du ser så profesjonell ut.
- Så dette er ikke nytt? - Nei.
Hun er manisk depressiv.
Hun er stabil på medisiner.
Eksplosjonen må ha satt i gang et fyrverkeri.
- Hvorfor sa hun ikke noe til meg? - Hun sa ingen på jobben kunne vite noe.
Nettopp.
- Så hva gjør vi? - Vi øker dosen med litium.
Vi gir henne Klonazepam for å utjevne toppene.
Carrie.
Er det helt nødvendig?
Ja, det er det.
Vær så god.
Er det alt? Kommer hun til hektene innen i morgen?
Nei. Det tar tid. Dagevis.
- Kanskje en uke. - Så lenge?
Og noen må passe på henne mens det utjevner seg.
På fulltid?
Eller så sender vi henne på psykiatrisk avdeling.
Det ville ødelegge hennes sikkerhetsklareringen for alltid.
Det er derfor jeg behandler henne.
Vel-
Jeg må tilbake på jobb.
Jeg kan bli her til klokka 19. Kan du ta nattevakten?
Hva må jeg gjøre?
Bare være sammen med henne.
Passe på at hun ikke gjør noe galt.
Ok. Klokka 19.
Velkommen til mitt krypinn.
Så, hvordan ligger vi an?
Vi har koordinert sikkerheten med Deres sikkerhetsstyrker.
Jeg har vært her i åtte timer.
Og trusselen er-
Trusselen er en jævla fyr.
En snikskytter fra marinen, sir, veldig godt trent.
Ser du hvor jeg er?
Gjør vi?
Jeg er under bakken, uten av syne, mens jeg burde være synlig.
Jeg annonserer mitt kandidatur som president neste uke.
- Du burde nok utsette det, sir. - Det kommer ikke til å skje.
Jeg vil ikke utsette det. Datoen er satt.
Og jeg gjør det ikke herfra.
Stem på hulemannen. Bare fordi du ikke finner Tom Walker.
Ja, sir.
Så fiks det.
Sir, det er noe du burde vite.
Og hva er det?
Eksplosivene som ble brukt, tilhørte en saudiarabisk sending.
Den ble levert til Prince Sultan flybase i fjor.
- Del av en større våpenforsendelse- - Hvorfor gjør du dette?
- Hva, sir? - Fortelle meg ting jeg ikke vil høre.
Vi har to muslimer døde i en moské...
en eksplosjon på gata i hovedstaden, og Walker som er et jævla sted.
Vil du ha portrettet ditt på veggen i Langley?
Tenk på det. Finn Walker.
Sir.
Og spark noen.
Jeg bryr meg ikke om hvem.
- Hvordan går det, Lou? - Bra, Bill. Hvordan har du det?
Grei fyr.
- Er det alt? - Ja. Det er alt.
Kan vi dra nå?
- Kan du si hva som skjedde her? - Slaget ved Gettysburg.
Kan du være mer detaljert?
Fjers og-
Jeg visste ikke jeg ble satt på prøve?
Vi er i Pennsylvania, ikke sant?
Var det i nord, eller i sør?
Nord.
Det stemmer.
General Lee hadde brakt krigen til så langt nord.
Sør vant.
Nords styrker var undertallige...
og de var på rømmen, men de gravde seg inn her.
Langs den åskammen.
General Meade, general for nordstyrkene...
han satte en strek i sanden...
og han ba troppene om å forsvare den over alt annet.
Og det betyr med livet.
Hva skjedde?
De ba.
Begge sider ba.
Dette var ekstremt religiøse menn.
Nei, hva skjedde med kampen?
Tenk deg-
Du er dødstrøtt. Du har ikke vann.
Den viktigste delen av linjen som må forsvares, er rett der oppe.
Ser du det? Oppe på den åsen?
Det er Little Round Top.
Dere er bare 300 menn.
Du er ledet av en skolelærer fra Maine...
da 2000 fiendtlige soldater plutselig kommer mot deg fra trærne...
med full kraft, besatt av å drepe deg.
Og gjorde de det?
De angrep to ganger. Og så én gang til.
Og det var da læreren fra Maine-
Joshua Lawrence Chamberlain het han-
ba sine menn gjøre noe rart.
Hva da?
Han ba dem slutte å skyte.
Ingen gevær.
Bare bajonetter.
Og i stedet for å skyte, løp de ned åssiden mot fienden.
Det var så overraskende...
og slik galskap...
at forsvarslinjen ble holdt den dagen.
Alt på grunn av en lærer fra Maine...
som var villig til å gjøre det som var nødvendig...
for noe de hadde tro på.
- Hvor har du vært? - Du ba meg jo hente Carrie.
- Hvor er hun? - De holder henne én dag til.
Flott.
Hei, David.
- Hun sa noe interessant. - Klart hun gjorde det.
Snikskytterangrep- det er ikke Abu Nazirs stil.
Det er ikke hans metode.
Kanskje når det er en snikskytter fra militæret.
Hun tror noe større vil skje.
Hint om presidentens helikopter, og nå visepresidentens også.
Er ikke den frie verdens to ledere fancy nok mål?
Hun sier det er en distraksjon.
Hvis hun kommer på jobb, snakker jeg gjerne med henne om det.
Nettopp.
Og snart, for visepresidenten vil sparke oss alle sammen.
Hun var nettopp i en eksplosjon. Det blir kanskje ikke i morgen.
Hvorfor ikke? Hva er problemet?
Legens ordre.
Pappa.
Ja.
Går det bra?
Ja.
Ja, jeg bare tenkte.
Hvor er mamma?
I suvenirbutikken med Chris.
Jeg ante ikke at du visste så mye.
- Om Gettysburg? - Om noe som helst.
Jeg vet du er marinejeger og greier, så det burde ikke overraske meg.
Uansett. Jeg skjønner hvorfor du ville komme hit.
Kan du love meg noe?
Ja. Hva da?
Jeg har på følelsen at ting vil bli ganske sprø veldig snart.
Det er bare en valgkampanje, pappa.
Moren din vil trenge deg...
når jeg ikke er der.
Lov meg å passe på henne.
Lov meg det.
Hei! Se hva vi kjøpte.
Ja, jeg lover.
Vil du ha en? Hatter.
- Dette er fantastisk. - En til deg.
Kult. Får jeg ikke generalshatt?
- Jeg er sjefen. Derfor. - Det er du.
La oss se en salutt.
Menig!
- Hvorfor har du ikke mat i huset? - Jeg spiser ute.
Du spiser kinamat og yoghurt.
Har du hørt om de fire matgruppene?
Ja, men jeg vil ikke si dem, for jeg hviler hodet.
Jeg vet du hater dette.
- Jeg har masse arbeid. - Du sier alltid det.
Noe stort er på gang. Noe farlig.
- Jeg har ikke tid til å hvile. - Jeg vet du tror det.
Men nå må du stole på meg.
Du trenger hvile, sunn mat og tålmodighet.
Hvor skal du? Carrie?
Herregud.
Hva gjør du?
- Hva i helvete driver du med? - Se på dette.
- Du må bli hos meg. - Er det ikke fantastisk?
- Nå drar vi hjem. - Langt der nede...
er det noe grønt som tar sin tid.
Det er sånn alt fungerer.
Du venter, ligger lavt, og så...
våkner du til live.
Kom igjen.
Hva vil dere spise?
Jeg vet ikke.
Skal vi prøve dette stedet her?
Å, vet du hva? Jeg glemte tannbørsten min.
Jeg går og kjøper en, ok?
Kan dere bestille for meg? En hamburger?
Og sjokolademilkshake?
Jeg har ikke særlig med tid.
Ta armen gjennom her.
Eksplosivene?
Ikke armert ennå. Følg med.
Du må stramme disse, ellers ser man vesten.
Bryteren er her.
Under dekselet.
Vente til siste øyeblikk før du åpner den.
Noen blir nervøse.
Du må ikke ha fingeren på bryteren før siste øyeblikk.
Jeg leste om at trykket går oppover.
Hit.
Det svake punktet.
Slik at hodet blir rent avskåret...
og vanligvis funnet intakt.
Alt annet...
er ikke intakt.
Hvor var du?
Hva var det? Den pakken?
Bare noe til moren din.
Hva da?
En gave. Bestilte du mat til meg?
- Ja. Den har blitt kald. - Ok.
- Er det noe galt? - Nei. Hvordan det?
Du høres så rar ut.
Kom igjen.
- Hva bestilte du? En hamburger? - Ja.
Med søtpotet-pommes frites.
Jeg tok på ketchup allerede. Så jeg kan ikke putte de i milkshaken.
Bestill en til.
- Spis den. - Spis den selv.
Jeg hadde litt allerede.
Hei, pappa. Er ikke det der vi var?
- Tok du all pommes fritten min? - Ja.
- Beklager. Vi var sultne. - Det går bra.
Det er vi, Little Round Top.
Unnskyld meg.
Du er han soldaten fra Irak.
En av dem.
Du er den helten, som stiller til valg.
Jeg er ingen helt, sir.
Hva enn du kaller det, så er du en tøff råtass.
Det du gjennomgikk...
setter ting i perspektiv.
Jeg ville stemt på deg.
- Tusen takk, sir. - Hyggelig å treffe deg.
Jeg er spent på å høre hva du har å si.
Det blir nok bra. Dette er sønnen min, Jimmy.
Hei, Jimmy.
Vi har et lokalt entreprenørfirma.
For å være ærlig -
- Hei. - Hei.
Hun er oppe. Hun har tatt medisinen.
Bra.
Hun jobbet.
Hun hadde en episode i dag.
Hva skjedde?
Hun ble nesten påkjørt.
Det gikk bra.
Men jeg måtte gi henne en beroligende.
Hun trenger virkelig å hvile.
Ok.
Jeg går opp og hilser på henne.
Du behøver ikke. Hun sover sikkert allerede.
Jeg vil. Sees i morgen.
Beklager at jeg ikke sa farvel tidligere.
Så du papirene? Arbeidet nede?
Ja.
Det er så mye som må gjøres, men jeg er så trøtt.
Det går bra. Hvil deg.
Maggie ga meg mer medisiner. Jeg burde ikke latt henne gjøre det.
Jeg blir slapp av dem.
Jeg beklager.
Alt dette.
Jeg føler meg ansvarlig.
Jeg visste det var noe, da du kom tilbake fra Bagdad.
Jeg så at noe hadde skjedd.
Du var skadet.
Men jeg lot det være.
Når du var så...
på kanten, så visste jeg vel egentlig.
Men jeg håper vel at det var noe annet.
Men jeg burde ha spurt deg.
Jeg burde spurt deg, om alt virkelig var i orden.
Vi har ikke tid, Saul.
Det er lilla.
FØRERKORT
konfidensiell nødinformasjon
Ok.
Jeg trodde jeg hørte deg her ute.
- Jeg trenger flere isbiter. - Igjen?
Det er gratis.
- Er du glad vi dro hit? - Ja.
Han fyren på restauranten var morsom.
- Likte du Gettysburg? - Ja. Det var kult.
Jeg ville at du skulle forstå...
at borgerkrigen, at alle kriger, snur alt på hodet.
Alt og alle.
Og jeg håper du husker Joshua Chamberlain når du blir eldre...
og at du blir modig og tøff...
og klar for å kjempe for det du tror på.
- Pappa. - Ja?
Kan vi snakke om dette en annen gang?
Isbitene smelter.
Si til søsteren din at dere må legge dere.
Ok.
Natta.
Jeg ba Chris om å legge seg.
Jeg gir ham direkte ordre neste gang.
Hva er det?
- Hvorfor smiler du? - Bare glad for å se deg.
Ja?
Denne turen var en god idé.
Som om noe har endret seg. At vi har rundet hjørnet...
og alt ikke behøver å være så vanskelig lenger.
Da jeg så deg med de folkene...
hvor mye de trenger deg.
Jeg tror ikke de er fra mitt distrikt en gang.
Jeg vet det.
Men jeg kunne se det for meg.
Hvordan du viser folk...
at ting kan bli bedre.
Jeg skulle ønske jeg aldri hadde nektet deg å stille til valg.
For nå ser jeg at det er bra.
Ikke bare for andre.
Men for oss også.
Brody, jeg er-
Hva?
Lykkelig.
Det som om du endelig har kommet hjem.
- Barna er i rommet ved siden av. - Jeg vet det.
Du forstår.
Det er en tidslinje.
Ja.
Abu Nazirs aktiviteter. Var du oppe i hele natt?
Mer eller mindre.
- Det gule brakklandet. - Han var stille i flere måneder.
- Ingen videoer. Ingen møter. - Men så-
Til live med ny giv. Mer enn noensinne.
Men hva er fraværet? Hva skjedde?
En skade? Dårlig helse?
Eller tap.
Tragedie.
Han sørget i løpet av det gule.
Og det grønne er hevn.
Det var en plan.
Og nå... lilla.
- Han er klar for å fullføre. - Det er her vi finner det.
Vi må finne ut hva som skjedde her.
- Jeg setter "A" -laget på det. - Galvez- han finner alt.
Det er en god idé.
Men hva med meg?
Du hviler.
Jeg hørte hva du sa i går kveld.
Gjorde du?
Jeg har vært slik siden universitetet.
Jeg skrev et 45-siders manifest der jeg gjenoppfant musikken.
Professoren jeg ga det til fulgte meg til legen.
Jeg var ikke i klassen hans en gang.
Du gjorde ikke noe galt, Saul.
Jeg ble laget slik.
- Pappa ville være her. - Det kan du banne på. Hei.
Hvordan går det med jenta mi?
Ja.
- Hva er det? - Arbeidet hennes.
Det er faen meg vakkert. Burde henge på Nasjonalgalleriet.
Pappa, dette er Saul.
Hei. Frank Mathison.
- Du passer på henne, hører jeg. - Gledelig.
Beklager. Må gå.
- Sier du det til Galvez? - Og du blir her.
Nå?
Jeg sov.
Hei.
- La oss få litt ordentlig mat i deg. - Ja. Kom igjen.
Jeg smører en verdenskjent brødskive til deg.
God morgen.
Du får som du fortjener.
Du skulle pakke, ikke pakke ut.
Hva er det?
Noe til mamma, sa jeg jo.
Seriøst? Du kjøpte noe til henne på apoteket?
Ja. Jeg gjorde det.
Er dere klare?
Ja, vi er klare.
Takk. Ok.
Takk.
- Du skulle hjelpe meg med dette. - Hvorfor det?
For å trene hjernen, ikke utmatte den.
- Jeg må jobbe. - Ikke på tale.
Det går bra med meg.
De har en stor skandale som jeg kan ordne opp i.
Jeg kan stoppe det.
Føles bra, ikke sant? Å være verdens dronning?
Ja! Helt riktig.
Men du er ikke det, Carrie.
- Ok. Jeg må bare ta en telefon. - Til hvem?
Det er en fyr jeg kjenner. Han var krigsfange.
Han vet hva som skjedde i det tomrommet...
fordi han var der akkurat da.
- Be Saul om å ringe ham. - Nei, jeg må gjøre det.
- Han har bare fortalt det til meg. - Søsteren din sa du ikke kunne ringe.
- Jeg må, pappa. - Se!
Det har bare gått én dag. Når jeg er der, er jeg akkurat som deg.
Masse magefølelser, ting jeg må gjøre.
Men det er bra magefølelser, og dårlige.
Ja?
Noen ganger vil jeg tømme kjøleskapet og tenne det på.
Magefølelsen forteller meg det.
Det er dårlig magefølelse.
Men hvis jeg venter litt...
skjønner jeg det.
Nei, dette er riktig. Jeg vet det.
Carrie, vær så snill.
Jeg fant hjørnene. Du kan hjelpe meg med kantene.
Skitt!
Jeg lurer på hvem som sa vi var på vei.
Kanskje han ventet på meg hele helgen.
Kan du tenke deg det?
- Det er godt å være hjemme. - Hva? Ja.
Ja, det er det.
Der begynner det med en gang.
Chris, hjelp moren din med bagasjen.
Hallo?
- Det er Carrie. - Jeg vet det.
Ok.
Jeg ringer ikke på grunn av meg, eller deg.
Jeg ringer for å-
Jeg ringer om Abu Nazir.
Hva?
La meg være tydelig.
Vi har blitt varslet om at noe vil skje.
At noe vil skje umiddelbart...
og det har alt å gjøre med en periode i Abu Nazirs liv...
den rødgule perioden, for å være presis.
Jeg forstår ikke.
Du var sammen med ham.
Du har innsikt.
Du kan identifisere begynnelsen, hendelsen, skaden.
Noe skjedde med ham, en tragedie.
Carrie, har du det bra?
Du elsket ham.
Du sa at du elsket ham, så du må vite dette.
Hjelper det hvis vi møtes?
Ja. Ja. Ok. Bra.
- Er du på Langley? - Nei, jeg er hjemme.
Bli der.
Hva er det?
Det kalles Little Round Top.
Det var der...
en lærer fra Maine som het Joshua Chamberlain reddet unionen.
- Hva er rart med det? - Det er ikke det som er rart.
Her er det.
Det er bare faren din.
Jeg vet det.
Hva er det som er rart med ham?
Han var bare rar hele helgen, eller virket som på meg iallfall.
Han sa alt var greit, men...
se på dette.
Han bare står der.
Du har rett. Det er rart.
Hvem er det?
En venn.
David.
Sersjant Brody ringte meg.
- Hva? - Han fortalte meg alt.
Jeg vet ikke hva du mener?
Jeg tror du vet.
- Kom igjen. Gå inn. - Hva?
- God dag. - God kveld.
Han tilstod at han hadde hatt en slags affære med deg.
Men ulovlig overvåkning, Carrie?
- Pågående trakassering? - Nei. Det er misvisende.
Kontoret ditt på Langley ryddes i dette øyeblikk.
Og disse mennene skal gjøre det samme her.
Hva? Nei!
Er det konfidensielle dokumenter?
Ikke gjør det!
David, dette er viktig.
Det er meningsfullt!
- Hva er galt med henne? - Nei! Ikke fortell ham noe.
Jeg holder på å løse gåten!
Ta det ned.
Vi må sette oss. Kom her. Vi setter oss.
- Vær så snill! - Bare-
Bare la meg holde det litt.
Hvor lenge har hun vært slik?
Dere vet ikke hva dere gjør!
Dere forstår ikke!
Norsk tekst: Anna Gutto
Norwegian